1748. Jul- Aug. Sept^mb, kJq 
fa månar, ån deras forniorkelfer i Jupiters fkugga, 
af hyilka man allenaft kan fluta, huru deras gäng 
forhaller fig da de åro i oppotition med Solen 
AltfS har man ej ånnu af oblervationcrna fa vift 
kunnat utröna, hurudan verkan Solen med fin at- 
tracirions kraft pä dem utofvar, uti deras ätfkilli- 
ga Hållningar emot Solen och Jupiter : ehuruvål 
man af Newtons fortreffeliga Theorie och Ana- 
logien med Var Måne år aldeles forfäkrad , at deras 
gang, i quadraturer och andra ftallningar emot 
• Solen, år annorlunda belkafi-ad, ån i oppofitioner- 
na. Icke defto mindre kan man af bl tta formor- 
kelferna utröna, hvad verkan de med fina inbör- 
des gravitationer utofva pa hvar andra, vid alladc 
föränderliga ftallningar fom de nagonfin kunna 
hafvu fins emellan : hvilket af det fom följer kiar- 
ligen Ilar at inhcmta. 
Når vi forfl; beÖcade de tvä innerila mänir§ 
gang, fä intyga obfervationerna, at de, fom oftuit 
bade pä en Hund blifva förmörkade, vid hvilket 
tilfålle den forfbe år vid A och den andre vid 
och de altfä hvarannan fä nåra fom de nagonfin 
kimna komma. Af alla vid fädana tilfallcn gjor- 
da obfervationer befinnes den inner fta manens gäng 
dä , fedan afråkning fkedt för alla defs ai)dra ojämn- 
heter, vara fnållalt och mäfi: accelererad. Sedan 
de falunda varit i fkuggan conjanå:i, fltriderden 
innerfta månen, hvilken jag har efter for vighe- 
ten feuU vil utmärka med l;s, vidare fort uti im 
lerets, men da han efter et helt omlopp kommef 
tilbaka til har den andre mSnen, fom jag vil 
kalla H:s, emedan han gar hälften längfammarcj 
icke i mediertid längre hunnit, ån til g i fin krets, 
fä at deffe månar dä blifva oppofiti och -fom länCTft 
L s ikm 
