18 1783. ffin. Febr. Mart. 
til bete. Genom denna inrättning har nu 
Landtmannen tilråckeligt godt bete och år i 
ftånd at vål göda och anfa fitt träde, och ehuru 
utfådet nu ej är få ftort fom för regleringen , 
fä vinnes dock fä mycken fåd och foder af de 
mindre men vål håfdade åkergården, fom tilfö- 
rene af de flörre och illa (kötte åkrar, då til- 
lika var brilt på bete. 
De magra fand-fålten bara endaft 2 fåden 
efter gödningen, nämL råg och hafra eller bo- 
hvete, hvarefter de 3 eller 4 år ligga til bete 
åt fårahjordarne. 
Hvar idog Hushållare bemödar llgathvart 
4:de eller 5:te år bekomma ny fäd til utfåde, 
några mil från fitt hem vilt > efter förfarenheten 
lårer , at ny fäd gifver ymnigare fkord. 
Sådes-flagen , fom här nyttjas , äro råg, hve- 
te, korn, årter, hafra och bohvete; hvilket 
filta nyttjas til gröt, fom ock af Bond- folket 
blandas i rågmjölet til bröd. Femte å 6:te kor- 
net efter utfädet år hår vanligalt, dock gifver 
bohvetet ibland io:de eller i2:te kornet. 
Lin fas af de båfta Hushållare pä något fett 
ftålle i trädet, och hinner altid blifva full växt 
och upryckas innan hölt-fåden fås; lä at der- 
igenom ingen jord hindras ifrån fådes-våxt. 
Rötningen fker allmänt på marken, och ej i 
vatten. 
Gödden famlas uti gropar, fom meråndels 
äro Itenlagde pä bottnen, men öpne, utan tak, 
hvaraf händer, dä itarkt rågn faller, at de flö- 
da öfver och multen bortrinner. En fädan 
grop har hvar Landt-hushållare vid lin boning, 
och famlar deruti all flags gödfel , fopor och 
afflkrap, at ruttna och brinna tilfamman. Gyt- 
