1783- £f an * Febr. Mart 57 
luktande krydda uti munnen, til atdermed för- 
bättra den kinkande lukten. Erfarenheten vi* 
far, huru otilräckeligt detta medel år. 
Når jag ankom til Paris, och ville dar ofva 
mig i Anatomien och fornåmligaft at få et re- 
digt begrep om alla delars rätta fåte eller ftåll- 
ning, få i hufvudet fom i halfen 5 påtog jag 
mig at klyfva åtfkilliga hufvud, dertil jagaltid 
nyttjat unga, med hela framtånder, imellan 20 
til 30 års ålder, at deraf taga ritningar til min 
underråttelfe. En gång hände mig, då jag ha- 
de ena hälften af hufvudet fram för mig på 
mina knån , och ville framdraga larynx , lamt 
fälla Epiglottis mot Glottis, hvilken al tid ftår, 
utom under nedfvåljningen, öpen, kom mig 
en ftinkande as-lukt i nåfan, få ftark, at jag 
få når flåppt hufvudet på golfvet, hvilket lik- 
väl fyntes vara fårfkt. 
Då jag fedan underfökte, hvarifrån denna 
ftinkande lukt kunde hårröra, fann jag, at på 
fidan, under bafis och cornua majora offis hy- 
oidei, i fjelfva öfverfta delen af matftrupen 
(oefophagus) var en liten aflång håla eller fåll , 
af nåftan en tums längd, och 2 til 3 liniers 
bredd, fom innehöll fin tuggad mat, fådan 
fom man finner uti ihåliga tänder, hvilken ut- 
fpridde förenåmde elaka lukt. Denna uptåckt 
f agnade mig mycket, hälft jag deraf lårde , hva- 
dan den flinkande lukten kunde upkomma , 
fom man ibland finner hos frifka perfoner, fom, 
hafva ren och frifk färg ianfiktet, ren tunga, 
rena hvita och ofkadde tänder, och at man til 
deras botande icke hade nödigt andra medel 
ån dem, fom kunde åftadkomma upkaftning 
eller utvidga matftrupen, til at renfa hålan el- 
D 5 ler 
