1783- <dp r * Maj. £?un. 99 
ryggs och vingars fårg, af ålder eller köldens 
våidfamhef , blifvit förändrad från fvart til hvit- 
aktigt gräs hålft florlek, näfvets brandgula vin- 
kel, vingfjådrarnes hvita fpetfar , m. m. fädant 
fnarare beltyrka ån beftrida. Men oagtadt de 
många exempel, fom vifa möjligheten af en 
få beikaffad köldens ätgård, kan jag dock ej 
annat ån antaga denna Mås-art föret från Ma- 
rinus färfMldt fpecies, och det ej allenaft på 
Hr. Olafsens vitnesbörd, fom uti Island fett 
bågge arterne, och dem få vål til feder fom 
namn åttkilt, utan ock af egen erfarenhet, fe- 
dan jag funnit denne Gläucus bebo vår Skar- 
gård, jag har ej heller funnit någon Mås-art 
fa inftämma med Mårtens Borgmåftare, fom 
denna; h varat jag öfvertygas, at de, fom gif- 
vit denne fogel en annan plats, icke kåndt 
denne Giaucus. 
Denne Gråtrut år af Auftorerne fparfamt 
anförd 5 dock fy nes denna omltåndighet fnara- 
re böra tilfkrifvas defs ringa antal och aflågfe 
bonings -platfer, ån någon defs inskränkning 
inom Polcirklen. Ty den finnes uti Roslags- 
fkårgården, dock endaft på de aldraytterita hafs- 
kubbar. Uti Nåmdö fkårgard , hela 3 milen 
utan iör de bebodda holmar, klåcka årligen 
fiere par på en naken klippa, vid namn Kalken. 
De ägg jag derifrån bekommit bevifa tydligen, 
at deffe Gråtrutar åro en egen art. De blanda 
fig ej heller med de vanlige fvarta Trutar; be- 
föka aldrig inre fkårens åro fåledes fåiifynte i 
Cabinetter; hafva ej heller lått något rum i den 
Svenfka Fauna. 
Islåndaren har anmärkt, at denne Mäfe plä- 
gar flytta flera mil från hafvet, för at klåcka på 
ett 
