Åtminftone år det fant , at han til klåckning 
utföker lig lika plats med Ädan, Man finner 
ofta Hafstrutens och Ädans bon utmed hvar- 
andra. I fådant fall år det naturligt, at Hafs- 
truten, fåfom mera varfam och högröftad, ut- 
breder allarme öfver fitt granfkap, då han mar- 
ker flkyttar eller förfåt. En af naturen inplan- 
tad omforg för defs egen afföda föranlåter ho- 
nom at ligga i beftåndigt krig med korpar och 
kråkor, fom åro outtröttelige at ofreda alla 
liggande honor, for at utdricka deras ågg. 
Dock kan få mycket mindre något ädelmod 
vara drif-fjedren til detta hans forhållande, fom 
han , fedan Ådan fullbordat fin liggning , be» 
mågtigar fig hennes ungar, och utan omfvep 
fvåljer dem hela, dereft ej modren, i ett lyck- 
ligt ögnablick ,. hinner begifVa lig til fjös och 
undgå faran af ett fä vådeligt grannikap. 
4. Larus Fufcus , Dorfo fufco, Roftri angu- 
lo fulvo, pedibus flavis. Magnitudo annatis 
majoris. 
Synonyma. 
Linn. Larus Fufcus. S. N. n. 7. Fn. Sv. n. 154, 
Brisson Larus Grifeus. 21 tum lång. Tom. 
6. p. 162. 
Pennant L c. n. 246. t. 88. Herringgull 
Hammers Fauna Norv. n. 161. 
Leem. L c p. 282. 
Ström. 1. c. 1 , 246. Graamaafe. Emor. 
Brunniche L c. n. 142. 
Frisch.II. 218. GrolTe Steauffmoeur. cit. Penn. 
Halle. n. 700. 
Raji p. 127. n. 2. Larus Cinereus maximus. 
Svecis Trutt, Ljufe. Danis Sildemaage. Norv. 
Gimor, Gulfötting. Isl.Veidebjalla. Lapp.Sobmor. 
H Bris- 
