H2 1783- <dpr. Maj. gjfa. 
och trådesgården, hvarvid de tilkänna gifva 
fin nårv T aro med det obehagejigaile fkri. De- 
ras ärende år väl någon födas hämtande, kan- 
fkeaf larver; jaghar dock ej funnit deras ftållning 
och gång utmärka nägot fökande eller finnan- 
de. Men Bonden har en annan fats. Si nu , 
fåger han, vänta Mafarna rägn. Hr. Warner 
underhöll i fin trådgård 4 ftycken Måfar, för 
den nytta de gjorde med ödlors, fniglars och 
metmaföars bortrenfande. Anmärkt af Prof. 
Kalm i England. Se defs Refas 1 Del. p. 355. 
Hos ofs gör man fig ingen nytta af denna 
Mås-art, om jag undantager äggen. De åro 2 
tum 4 un. länge, t tum 7 lin. brede och af 4 
tums 8 liniers omkrets. Färgen år ganfka mörkt 
grönaktig, och prickarne fvarte, hviike ät ft or- 
re Polen fammannyta uti en krants. Den min- 
dre polen mindre fpitfig. Stundom äro pric- 
karne fpridde öfver hela ägget. Ehuru blott 
3 ägg låggas i hvar kull , är dock åggningen 
efter denna art nog lönande för dem, fom haf- 
va nog härdad gom at fördraga deras Märka 
fmak. En Lots har förfåkrat mig, det han pä 
ett litet Qtåf vid en äggning, funnit 8» tjog 
Mås- och Tern-ågg. Skyttar och Fifkare, fom 
händelfevis , for ftorm eller vadeliga tilfållen, 
nödgats ofver fin förefats dröja pä hafsholmar, 
hafva ofta prifat Förfynens vård, dä de fått 
uppehålla lifvet med fadanc agg, [lekte i aflt- 
inörja. Anrättningen blir fmakeligaft , då hun- 
grep fär vara kock. Köttet år fegt och tranigt, 
men åtcs med fmak i högfta Norden. Man anler 
i Finnmarken mödan vårdt at fånga Måfen pä 
krok, fom döljes i en liten ii (k Man flär där 
foglen, och fkinnen fäljas knipptals. 
6. Lams 
