1783- Apr, Maj. gfw. 163 
Vid Finfka Stränderna, dar filkråk utkallas, 
infinna de fig til en verklig mängd, fåfomHn 
Profeff. och Ridd. Gadd berättar, i Differt. de 
Inf, pifcatoribus noxiis. Grundmärglan är ock- 
iå för filkare ganfka befvårlig, emedan hon 
fönderåter de fiikar, fom i deras utlagda nät blif- 
va fångade , i fynnerhet de fom fallna nederit 
i näten. Hon läges ock angripa fifken i fin 
frihet 5 ty då den går it bottnen at hämta fig 
föda , fmyger hon fig inom defs gältäcken och 
förorfakar fifken plågor, knölar, fvullnader 
och icke fållan döden, i fynnerhet för Tor- 
Iken och Iden. Hon (kadar ock fjelfva garnet 
pä näten, hvilka man deremot fökt förvara 
med Malört-lut, björk-a(ka och tjära, menför- 
gäfves, få fnart näten några gånger blifvit bruk* 
ta. Sachs berättar ockfå i fin Gammarologie 
p. 97, , at de Tyfke Filkare kring Öfterfjön nå- 
gon gång fört famma klagan, och at det bå- 
fta man funnit, år, at göra mafkorna pä nätet 
vid nedra tålnan af ull, hvarmed Grundmå^ 
lans tänder icke kan råda. 
Andre hafva ater varit af den mening, af 
man lika ofkyldigt i fiftnåmnde mal klagat pfi 
Grundmärglan , fom Trägård$måftare klaga pä 
myran ? De fom fåledes tagit Grundmärglan i 
förfvar, hafva grundat det ockf$ på erfarenhets 
man har derpå ett märkligt bevis i ofvan an- 
förde Hr, Profefibr Ströms intygande. Fri- 
herre de Geer har äfven anfördt tvifvdsmål, 
at Grundmärglan åter nät? det bevifes äfven 
deraf, at de |ro kott-ätare, och af fåker erfa-i 
renhet vet man, at alt hyad fom infyepes i lin- 
nej 
