varma år i vattnet, kan ett nåt eller defs fina 
och litet fnodda enkla garn på en natt nog 
uplöfas. Om det få vore, at Grundmårglan 
fkadar nåt, få flyr hon lika få litet för Al fom 
andre Infe&er. Det år ingen ting, fom de få, 
häftigt upåta af våra husgeråd, fom det hvil- 
ket år förfårdigadt af al. Jag kan i denna ftund 
upvifa ett hälft duffin al-ftolar, deri tufende 
tals vägglöfs funnits, huru mycket mer, om 
fången varit gjord af al, deri deffa ohyggli- 
ga kräk få lått hafva tilfälle at måtta deras blod- 
torftighet på månnifkan? Olaus Magnus har 
i fin Hiftoria, L. XXII.-Cap. 6., berättat: Cimi- 
ces gra vis odor rubrarum pellium, qux a Germa- 
nis Reufchkder appellantur , mirifice tollit, och nu 
kan jag forfåkra, at det ar ogrundadt, ty fam- 
ma ftolar åro verkligen klådda med det up- 
riktigafte ryfs-låder. En annan fak år det med 
frifka Al-löf, ty det år deras vidhäftande klib- 
bighet, fom de fmå yrfän fky. Jag vågar ej 
vara vidlöftigare i detta ämne. Endaft vill 
jag tillägga, at Norrländningar ockfå bruka 
grankottar i fårglåtten , hvilket jag äfven bru- 
kat, och fom torde vara båttre ån grankåda ? 
h vilken Hr. Ödmann berättar göra näten min- 
dre fi(kliga. Jag har ibland Grundmärglorna 
icke fållan funnit många, fom hafva två rader 
rått upftående taggar långs ryggen, Definpas 
i Hr. Profeffor Sparrmans iamling, åro för- 
modligen en ny art, emedan jag icke funnit 
det ringafte öm dem nåmndt hos någon Au- 1 
öor. 
3. Onifcus fcopulorum år af ingen mig veter- 
ligen, befkrifven, och finnes aldeles icke p§ 
något 
