276 1783- 03. JVcv. Dcc. 
utmärker den verticale diametern af krutkam- 
marns vågg, utdrages efter cireclionen ECP , 
och till de reéUngulare alTym to terna CP och 
CDK defcriberas genom punden B en hvper- 
bel QBOS,fä (kall denne vara iocus till pun- 
den O. Öm altfi i anledning af det, fem 
förut år omtalt. den principen tillika anta- 
ges, att canons ftyrka fäll att emottfä krutets 
fprangande kraft är proportionel emot defs tjock- 
lek, (1 fkall figuren ABOSKNDC, convolve- 
rad omkring axeln XZ till den ihåliga cylin- 
dern af canon , utmärka canonens råtta ikap- 
nad, och hyperbolifka ramen BOS genom den- 
na convölution generera den ytan, fom man 
i gjutningen bor gifva den famma. 
I fall man fupponerade att den tillbörliga tjock- 
leken af Canon borde vara i något annat förhäl- 
lande till krutets fprångande krait, hvilken altid 
determineras s;enom Eqvation x zz — lafom att 
y 
det vore y — c då z utmärker den råtta tjock- 
leken af canon uti hvar och en pund N, fom 
fvarar emot krutets fprångande kraft y uti fam- 
ma puncter N, och c år en bekant qvantitet, 
fa uppkommer deraf Eqvationen cxz* = a b. 
Om man derföre till alla punderne N farter 
ordinaterne Nf=:z, och hvilka determineras 
genom Eqvationen y fä (kall ramen Bfx 
af den krok-linjen, fomutmårkes genom Eqva- 
tionen c x z n zz ab , och hvilkens affymtoter 
alltid åro de reéUngulåre hnierne CP och CK, 
genom lin convölution omkring axeln XZ 
generera fkapnaden af den ytan, fom i gjut- 
ningen bor gifvas canon. Om till exempel 
det vore n — la (kall Eqvationen cxz 2 —ab 
ut- 
