17^1. Jiin. Febr. Mart, jj 
vid et Tobaks-pipbruk 5 fåfom ler, fonderflag- 
na Tobaks-pipor, famtkol, fot, afka, (len och 
lerbruk ur brånn-ugnen. y,o Utbreddes afka på 
några flackar^ 
Följande aret 175'p fåg man liten eller in- 
gen verkan af deflci påfylida åmnen; men 1760 
ipordes hvars och ens fårllcilda kraft» Dh San^ 
den var påflrodd, våxte ftarren något dock ej myc- 
ket tätare, men kn;?pt längre än annars: kårr- 
tilllel, Carduus paluftris, den man til fo rene ej 
fett på hela moöen, infant fig til myckenhet 
pä detta fandade ilycket. 2 Saltet gjorde ej mer 
gagn, ån at ftarren våxte dåraf något längre. 
3, Leran hade ej fynnerligen val kringflutit, u- 
tan lag måfl: i hopar, hvilket gifver tilkånna , 
at hon ej var af båila flaget : den hade dock 
uträttat fä mycket , at fmått grås och gula blom- 
fler grodde omkj-ing leran^ 4. Afjkrddet frän 
Pipbruket gjorde få mycket, at ftarren måft ut- 
rotades, och tåtel med hvengrås infunno fig i 
ftåilet» f. Ajh.ans verkan var den (lorfta: dar 
hon var päftrodd, våxte tre quarter, fomligftåds 
cn ahis laogt och tått grås med allahanda flags 
blom (ler, fom man träffar på en fet åker-ren. 
Den magra Mofs-valien blef fäledes trappevis 
förbättrad , at en och famma mark , alt efter de 
påförde ämnens belkaffenhet , kunde forbytas 
från en mager ilarr-ång til en mager kårr-ång, 
til något båttre (larr-ång, til en mager högland 
ang, til en god gråsbårande hårdvals-ang och til 
cn val gråsbårande åkergren eller linda. Jag var 
ock betänkt at forfoka hvad kalk, krita, och god- 
fel (kulle utråtta, men blef hindrad därifrån, ^ 
% Ar 
