1761, Jan. Febr. Mart, 47 
r 2. Oaktadt det myckna och ftadiga rågner, 
fom börjades då fäden fom bad fkulle matas, och 
Varade under hela roognings-tideii, blef dock 
den fåden, fom var fSdd pa fängarne, aldeles intet 
nedflagen : pl de fullfådde ftycken lag hon något, 
dock pä långt når ej fä mycket och illa, fom 
på de efter vanliga fåttet befådde åkrar. 
3. Axen på hvetefångarne voro mäfladelen 
af f t ä 6 tums långd, och på de fullfådde ftyc- 
ken af ä dä däremot de ftorfta axen jag pä 
de allmånne åkrar kunde utleta, ej voro mer ån 
3i tum länga. Summa ordning fans ock i an- 
feendetil hvete- kornens itorlek och halmens fro- 
dighet i de fårCkildte fänings-fåtten, fom af de 
prof pä ax, uttrofkadt hvete och halm, jag hår- 
jåmte har den åran for KongL Academien up- 
vifa, fes kan. Med rågen forhoii det fig nåftan 
pä famma fått. Af denna hvetets mindre fro- 
dighet på de fullfådde ftycken ån pä fångarne, 
torde hårrora, at det förra tidigare blef moget 
ån det fenare, hvilket ock Du Hamel funnit 
altid hånda« 
4. Som bärgningen var nog fvär, och fåden 
blef ojämnt mogen, fä vart mycket ut- 
fpildt af det mognafle hveret och rågen j eljefl: 
hade utflaget iäkert biifvit ilorre, ån det nu be- 
finnes. 
Härvid vii jag ock|nåmna en håndelfe, h vilken 
i fynnerhet träffade hvetet pä fångarne, fom fena- 
re (kot ut fina ax ån det ofriga. Den 3 julii foll 
ct ftarkt hagel, hvars korn voro ftore fom not* 
ter^ jåmte älkcdunder och få hårdtrågn,at det gick 
6 
