20 17^1. Jan. Eebr, Ma:t 
nu, ehuru ftrångare, dock kårt ochflog fig fnart, 
då den däremot år 1709 varade längre. 
Hvad verkan den haft pä folk och kreatur, 
år ej mitt åndamåj: at uttora. Detäfvilst, at 
mänga månnifkor blefvo dåraf til deras lemmar 
fkadde. Uti fkogar har man lomligftåds funnit 
hela Fogelfvårmar, af de flag, fom altid plåga va* 
ra här hos ofs om vintern, aldeles döda. Flerc 
flags vilde ioglar trängde fig in ihufen, ochlå- 
to med blotta händerna taga fig. En fkock Gra- 
fparfvar togo i Trettondags kölden fin tiifiygt 
up i min vind, dar de hollo til i 3 dagar, och vo- 
ro fäfpaka, at man utan fvarighet kunnat fån- 
ga dem ; men ehuru de gora mig nog fkada om 
Sommaren i Academiae-Trägården, villejagdock 
nu ej ofva på dem nägon håmd, åå. de i fin yctcrda 
nod likafom fokte hjelphos mig, utan dem lämna- 
des frihet, at fara fina fardc nar kölden var förbi. 
Men få torde mången hafva luftat veta, 
hvad känning de florre och faftare kroppar i växt-- 
riket hah håraf, och enkannerligen huru de trän, 
fom från urminnes tider växa vildt hår i landet, 
eller eljeft blifvit hår i trägårdar länge {kotte, i 
en fädan fi:arck kold begått fig. Dårfore, pä det 
framtiden må någorlunda kunna vid ovanliga vin- 
trars infallande jämföra de förra tider med deras, 
har jag den åran, at lämna Kongl. Vetenfkaps 
Academien del at de anmärkningar jag i lamma 
fak gjort» Tilfället har varit for mig fa mycket 
bättre hårtil, fom jag haft många fårflcildta flags 
rräd och buflcar at vårda ^ dels uti Academiens 
Hortö Botanico, dels i mina andra Planteringar, 
få i min egen trägård i Staden^ fom vid det på 
Hir- 
