\y6\. Jan. Febr. Mart. it 
Men rått ofta vifar fig icke någon dylik rand,u- 
tan hufvudftiälarne fä uti andan tvänne nya llar- 
ka grenar, ifrån hvilka mindre grenar utgå(Fig. . 
15.} Figuren får ock utomkring hvarjehanda til- 
ökningar och fkapnader, hvilka jag likväl icke 
hunnit tilfylleft utröna: cn vanlig Ikapnad år 
(Fig. 14). 
§• 24. 
En befynnerlig omftåndighet åi* följande, 
hvilken ytterligare bevifar alla figurer vara af cc 
fl<ag : at ngurerne pä olika blåflins delar icke åro. 
af famma (kapnad. Pä nedcrfla delen upkomma, 
förutan de ofvannåmde fyrfträliga figurerne, fex- 
Uräliga ftjernor, hvilkas mindre llrälar åro kar- 
ta, och ofvermåttan tydeliga. Sedan de vuxit 
til någon ftorlek, Hanna de, famt ligga oförän- 
drade pä inre ytan af blafan ofver den dar hängan- 
de vattudroppan ( Fig. 10). De fom upkomma 
få medlerfta delen, åga mårkeligen mindre ilrä- 
lar, men finare och undergå de förut omtalte 
förändringar (Fig. 8, 9 ) På otverila delen up- 
komma ganfka fina figurer, hvilkas mindre gre- 
nar knapt pä annat fått, ån genom ljufets re- 
fradion fynas, faftån de i ofrigt åro de regulc- 
rafte fexhorningar j de åro nog fm å, och våxadår 
icke eller mårkeligen. Än vidare har jag fun- 
nit, at de figurer, fom midt pä biåfan upkomma, 
måll fl i ga up ät når de åro mycket fina, menfån- 
ka fig ncder, når de mindre grenarne åro tydeligcr 
och ftarke. DefiTa ligga innanföre, fäfom fagt 
år, men de ofra fimma utanpå på bläfan , hvilkct 
dåraf (konjes, at bläfan pä de ftållen år likafonn 
miittflipad utan fpcglande glans» Sjclfva fi- 
gurerne 
