iySi. Jul. Aiig. Sept. '241 
vid Midfomm^ars tiden. Alen, h.vars lof år en 
god foda for Ivinen, men en rått iåkedom for 
Faren når väta Somrar varit. Tänkom efter 
hvad det fkulle bäta Landet, om hvar och en 
Jordägare ågde godt och tilråckeligt Lofbratt. 
Talrika Far-fkåckar och feta BoCkaps - hjordar 
ftulle då vitna ora de trefna Inbyggarnes vål- 
tnäga. 
Torf-flcorden idkas flitigt dar ingen mera (log 
år at tilgå. Men år det tilborligt, at man efter 
godtycke (kal fä fa ödelägga kårr och myror? 
Om i ftållet for ac hvar deltagare gråfver nu fin 
egen Torf-graf och fonderftjckar måffan efter 
behag, det blef altvarligen pabudit, at alla ftul- 
le gräfva fin Torf på et liälle, un en graf^fkul- 
le en mäfla uthärda 10 gånger längre, och dåden 
åndteligen uti en f jo blilvit förvandlad kunde den 
tjåna til boftållen for fifl^ar. De båfta Tprf- 
måfiar finnas gemenligen på öppna, fkoglofa fålt, 
och beftä til ftorre delen af forruttnad Rod- 
måfa (Sphagnum paluftre), ror och rötter (•^). 
Grås-Torf fkåres af Bönderna på vifia ftållen, 
^en de offra ät Vulcanus, Når de hafva fkurit 
bärt et tåmmcligt ftycke, kora de up det fam- 
ma och fä fäd dar. De tro fig pä detta f åttec 
håmta dubbel nytta af et ftycke jord. 
Bofkaps^Skotfel. 
Dår ängen vanhåtdas, inga goda betesmar- 
ker finnas och lof-brätt forfummas, dår kan bo- 
Ikaps (kotfelen icke hafva hunnit til någon får- 
deles hogd. Allmänna Handlingar vitna likväl, 
ac Halland fordom idkat en fördelaktig handel 
med 
(*) Leibnitzii Protogoca pag. 82. 
