242 l7<^i. JuL Aug, Sept 
ned ra Tiudar och fkinn. Et bevis , at dar va- 
rit enanfenlig och val fkott bolkaps-afvel. 
Igenom Far-fkotfelcns idkeliga drifvande 
ftiille man fåkraft årfåtta den brift, fom landets 
fnart utodde fkogar hota det famma at tilfkynda» 
Säteriet Persiorp åger val et Schåiteri> men det 
år ej fårdcles betydande. Folket klagar eljeft 
allmänt, at Faren i a gärna vantrifvas, ljukna och 
ofta do. Det kan ej annars vara. Innan gråfet 
börjar fpricka ut, utflåppas defle omtoliga krea- 
tur. Långt ifrån at vålja for dem cn efter de- 
ras natur lämpad betesmark, flåppas de oFca lå 
^t»äi pa fidlåndvi odikade Hällen, fom pämo-vall, 
där intet aniiat ån torrafte Ljungen växer. M-m 
äktar Fåren hvarken for mycket vatt eller kallt 
A^^ädcr, eller for middags- Solens heta itralar y 
man läter dem gå ute pa feni cfter-hoftcn^ man 
(kaffar dem ej under Vintertiden ombyte af vål- 
bärgadt lof och ho, med et ord : Almogen värds- 
loiar de/Ta ädla kreatur pä det hardaite. 
Getter underhållas färdeles där (kog finnes^ 
DcfTe åfven fä offyrige, fom nyttige kreatur, for- 
dra en noga tiUyn. Som de ej äro macgrnnne, 
fa de här äfven hälla til godo ljung, mälla,bla- 
bärs-ved, F^neiis o. f. v. Gethår tjenar Boiid- 
liulirurna 111 fläppning, til vantar, lirumpor och 
tacken. 
Fortfättning häraf i näfta Qyartal. 
Om 
