26i 17^1. Od. Nov. Decemb. 
Råfvar bafva i fenare åren forökt fig an- 
lenligen. Når de plågas af utfot, åro de fä iicet 
forlynte, at de midt om Ijufa dagen fmyga fig 
frnr/ til Bondgardarne, Dä och då ler man flcymc 
af ivVon Hårmelin, fom under gamla broar och 
gardesgärdar tagit fin boning. Visflor och Mull- 
vadar åro mera bekante* 
Uttrar fnappa bart mycken R{k i infjoarnc. 
Om man vifste at fånga dem lefvande, och in- 
rätta dem at bara hem fifk, (^) flculie fådanc 
Fiit-Jagter vara få nyttigc fom nojfame^ 
Sjvar. Strömmar, lifherier* 
De mänga härvarande flrommar, åar, bac- 
kar och infjoar, hafva merendels blifvit ofver* 
lårnnade all den åverkan och virdslofande, fora 
okunnigheten kunnat åftadkomma. Alrnogen 
undrar ofver Fifkeriernas aftagande. Det förtjä- 
nar ingen torundran. Uti Lek-tiderna fer man 
med mifsnoje, huru ovariamt dt bårtfnappa tu* 
fcndtals ram ftinna modrar och dymedelft förgöra 
otaliga fofler. Då ligga de nätter och dagar 
ute pa fjoarne och likfom tafla fig imcllan, at 
foroda dcfsa eljcfl outodeliga vifthus. Öfvcrhe- 
ten har förordnat, at foglarne (tola vara befreda- 
dc i fin lek: hvarfore icke Fifkarne åfvenfå? 
Bom flora och fina notar, fom bårttaga en myc- 
kenhet omogen fifk, tillåtas i fmå fjoar? Jag tror 
cj nt Forordningen af den zo Martii 175 1 lårer 
tilborligcn cftei-kommas, fom befaller, at vindva- 
kar och öppningar ^bora aldrig forfummas uci 
grunda och dybotniga fjoar, da flark vinter in 
taller 
(♦) K, Vet, Ac. Handl. 175-2. p, 139. 
