304 17^1* Od. Nov. Decemb, 
Defsutom kåndcs med fingret, åt åfven 
nedre delen af Moder- munnen var fvuUcn och 
fcirrheus : dock var den ej flyttad ifrån fit na- 
turliga ftålle. Vi blefvo med torundran varfe , 
at bagge defse fvulfler gafvo ifrån fig och hk- 
fom fvettades mycken blod : i fynnerhec den tor- 
re, hvilken når han ej h6it!> tilbakars , alcid häng- 
de ute, och dä aggades af linnets gnidning, u- 
rinens fkårpa och den yttre luften , hvaraf han 
fått en mork purpur-Fårg. Pä honom var in- 
gen flack, utur hvilken ej ftåndigt fvettadei en 
tunn och fkarp blod. 
At nu fä defsa delar någorlunda i ordning 
igen, befalte jag huftrun ligga på ryggen och 
med låren något högre» Jag låt hanne bruka 
åtfliilligt, fom (kulle draga bloden ifrån de for- 
fvagade delarna, och forminfka den alt for ftarka 
blodfloden: nämligen åderlåtning på armarna, 
famt vårkftillande (temjierantia ^ anodyna) läke- 
medel 5 hvar til jag ock fant rådeligt , at lågga 
några refolverande och lindrigt dyrkande. Det- 
ta fkedde ej utan nytta > ty Patienten gaif i for- 
ftone godt hopp om bättring. Sedan hon i 3 
veckor legat i f ådan ro och flillhet , började 
hon må bättre och gä uppe, dock med tjänligt 
band at hindra Moder-fallet, 
Men glädjen varade ej länge; Trenne dagar 
fedan hon börjat gå uppe, ofverfoll henne en in- 
flammations - feber med få Hor matthet, at jag 
befarade en for handen varande gangrxne: hvil- 
ket ock utgången vifade. 
Pä tjerde dagen, blef tilftåndet vårrej pul- 
fen fvag och ojåmn, buken iUnn med cn kall 
fvett 
