322 17^1. Oa. Nov. Decemb. 
flera Honor flåppas til en Hanne, forlikas de ej , 
utan bita hvarandra til döds. 4:0 At Hannen 
bor ftångas affides eller fläktas, få fnart Honan 
får ungar, jro At ungarne, medan dc åro fpå- 
de, bora i ftark hetta aktas for kallt kall- vatten, 
emedan de dåiaf få kramp-drag och halligt do : 
hvilken omftändighet äfven torde bora i akt tagas ] 
med Ankor och Gås -ungar. 6:0 At Honorna ' 
vilja hafva fin frihet at varpa hvar dem lyder, ^ 
och at man ej bor rora deras bo, 7:0 At ehuru 
de blifvit tama, och födas med famma fpisning : 
fom hemtamda Ankor, förlora de dock ej, icke ^ 
-ens i tredje generationen, den vilda fmak och ' 
den f arg på kottet , fom vilda Änder plåga hafva, | 
III. Herr Probflen Tiburtius tror fig haf- ^ 
va anledning at tanka, det vilda Skogs-fogiars } 
ungar, uti mycket torra Somrar, do nf rorft, ^ 
och at dåraf ofta fororfakas den faknad pä Skogs- j; 
fogel, hvilken fomliga hoftar få mycket mindre ]; 
varit förmodad , fom man om våren nåil förut fedc ^ 
myckenhet af Fo^cl i fkogarne. Han antorer ^1 
dårpä til exempel aret 175-7, dä Sommaren hår [ 
i Sverige var ovanligt varm och torr, Samma |; 
anmärkning har man ock ifrån långliga tider gjort 
i Wefter- Norrland , hvareft man allmänt tror, ^ 
at tvännc orfaker mycket bidraga til brift pS 
Skogs-Fogcl fomliga år, nemligen 1:0 infallande j. 
Ikarp kold under den tiden Foglarnc varpa, hvar- 
af äggen (kammas. 2:0 Stark hetta och torka 
den tiden, då ungari^c åro Ipädc, h varat de for- j;, 
fmäkta eller do at tåril. Dock åro dcfsc ej dc pi 
ende oriaker til lomliga års Fogel-brift. Un- 
dertidcn händer fcnt pa hollen eller midt i vin- 
trcn , at fogeln halligt likafom forfvinner utur yj. 
(ko- 
