4 1784- (^^'''- ^''^ci^^t. 
Solens och Månens dragningskrafter, hvarmed 
de verka på luften och iatta den i rcrelfe, och 
äro i anfeende til princlperne de fanjma, fom 
förorfaka ebb och flod, ehuru deffe verknin- 
gar, dä frågan är om luitens agitationer af 
deffa orfaker, åro underkaltade andra tillåmp- 
nings-fätt. DelTa orfaker kallas derföre beilän- 
diga, at de altid åro verkande, ehuru pä oii- 
ka fått. Denna olikhet beftar ud Solens itör- 
re och mindre declinationer , eller arlländ 
ifrån tequator, på ena eller andra iidan om 
den famma, och uti månens relative lliillnin- 
gar äfven til cequatorn, fäfom ock til Solen, 
under det han beftåndigt convolvcras omkring 
jorden. Det år lått at linna, huru inveckladt 
och fvärt det problemet fåledes fl\all blifva 
at uplofa, fom går derpä ut, at af delTa orfa- 
ker hvilka val åro beliåndigt, men altid pä 
et ombythgt fått, verkande, hånleda viffa form- 
ler, hvaraf man kan fluta til \ indars och vä- 
derftreks diredioner, omnäften och ftyrka, på 
viffa tider. Den i litstidcn berömde Geome- 
tern Herr dV\i.emeert, har gjort forfök, at 
reföh^era detta problem, un t\n:i Mc dir ar i oncs ti e : 
gcncrali vcntorum caujfu^ i anledning af den \ 
pris-frågan, fom Kongl. Berlinllia VetenflNaps I 
Academien framfatte tor år 1746, h varvid be- ' 
riålte audor åfven vann det utfatte premium. 
Uti denna Differtation har Herr d^Alhmbert 
f^jort alt det, fom uti et få fvårt ämnes utre- 
dande kan väntas 5 och hänledas de verknin- 
gar , dem man genom erfarenhet röner i 
Ocean, egentligen imellan Tropici, åfven tii 
någre graders afllånd ifrän Tropici, utom de 
laiuina, utaf hans upgifne uplösningar. Men 
delle 
