1784' Febr. Mart. 25 
Jt i. rf alten ^ lika, med andre kroppar ^ vid häftig 
ofvcvgang ifrån en temperatur til de ti andra j 
krympa af kold ^ men utvid.gas af värme. Häraf 
iiiåfte nödvändigt hända 5 at fedan ifen medelft 
kålen förbundit fig och likafom vuxit ihop 
med firanderna, men deffe ftrander jämte bot- 
ten uti djupa fjöar, fund och bäckar, kunna 
anfes fopa flora vattukärl, hviikas hdor och 
bottnar åro oföränderliga och altid vid alla 
väderlekens omO-diten behälla famma dimen- 
fioner: Sä mäfte, när ifen dragés tilhopa af 
köld, utan at kunna löfa fig ifrån ilranderna, 
flora fprickor och Vakar ^ når den äter utvid- 
gas af värme, men ej rader at för lig undan- 
drifva flranden , upvända fprickor eller fä kal- 
lade Vrakar^ därpå upkomma. Isfältet fom af 
värmen utvidgas, floder lig härvid emot flran- 
derna fåfom emot et orörligt vederlag, och 
mälle då gifva fig up i en hvalf-bäge; Denne 
ftuUe ftilja fig vid vatnet och lemna et tomt 
rum under fig, om. ej luitkretfens päliggande 
tryckning fädant hindrade, och i detfamma 
föranlät, at ifen, fom är en feör materia, bräck- 
tes på det fvagafte llället, hvaräft ock då det 
utvidgade isfältet far utrymme, at med en gång 
flä up til en rygg eller VrSk, men hela defs 
öfriga rymd kan lägga fig äter hörizontelt ned 
pa vatnet. Mänga härvid inträffande omllän- 
digheter, fåfom det iafeliga dånet, gungandet 
och vatnets upfprutning, likafom en flor del 
af Vråkarnes diredioner, kunna liäraf utan 
möda förklaras. At äter denne ifens krymp,» 
ning är til, kunde vid de åfvanbefkrifne Vrå- 
karne tydligt fkönjas dåraf , at mättet af fjelfva 
öpningarne AB Fig. 2. 3. 4. fans vid pafs 3 
B 5 alnar 
