1784' (^^^- F^hr. Mart. 59 
Orfaken dertil, at Zeolithen uti degel vi- 
far fig fä låttfmålt, då den likväl för ftarkaft© 
Bläsrörs-lägan icke har kunnat tvingas til full- 
komlig fmåltning, lår böra tilfl^riivas den 
mera häftiga och jån-ina eldgrad, man uti flu- 
ten degel kan underhålla. Om deg^ln hårtil 
bidrager, tyckes vara aldeles ovift, emedan in- 
gen uplosning deraf har kunnat märkas och 
quantiteten var dertil för flor, och Zeolith 
pulfret, hade dä blott fmält, dar det vidrört 
degelns bräddar, famt dår antagit den gröna 
fårgen, fom glalet nu fä jämt äger. Hårdhe- 
ten hos detta glas år lika med vanligt, men 
fårgen vackrare ån hos allmänt grönt glas, 
och af Syror angripes det icke. 
v Defs egenfkap at näiten altid uti fmältning 
färga grönt och at med Borax gifva glafet en- 
tunn men vacker bläacktig färg , lär fä tll- 
ftrifvas den Ulla quantitet järn, hvars närva- 
ro i denna Zeolith i det följande fl<ali bevifas 
och at denne metall, uti mer eller mindre grad 
calcinerad, meddelar defTa färgor, åfven jbni 
den rödiåtta hos ra Zeolithen. 
Med flörre tilifats af kalk än Zeolithen el- 
jefl hyfer, får den mera benägenhet at fm.älta, 
gröna färgen blir utfpädd och börjar draga åt 
gult, nära likt en art Aqua Marin. 
Ju mera leran börjar rada, defs mera afta- 
ger Zeolithens benägenhet at fmålta, fom blir 
ånnu mindre af flörre portion kifel. At den 
likväl fkulle kunna förenas med ftörre mängd 
kifel än uti defs fammanfåttning ingår, fynes 
af förföket(G; dår maffan väl gått tilfamnians^ 
men tilfat-"en var för ftor^ at med Zeolithen 
kunna fmålta til glas. 
At 
