1784- Febr. MarU 85 
MoiTingarne blifvit få utödde, at de på tio är iQ- 
ke fedt någon enda i Roslags Skargården ; en fak- 
nad, fom ej vore möjelig, om Morungen blott 
til ålder fldldes från de forenåmda, ty ibland 
den mängd Skålar fom ärligen falla, borde nöd- 
vändigt någon, på få långtid, funnits vid den 
ålder at han kunnat kannas af lina fläckar, deråft 
han ej vore eii fåril{ild art. 
Härtil får jag lägga några anmärkningar om 
deffa Sjo-djur. 
Man fKiille lått tro, det Skäl-ungen fom för fin 
dunihet kallas Skältok^ hvarken kan fimma eller 
trifvas under vatn , ty han ligger ftändigt pä is- 
kanten , dår modren planterat honom, och dä 
fkyttar nalkas, år nojfamt at fe huru den om- 
tänkta modren fattar ungen i fm mun och for 
honom til något mera tryggt isftycke, där hon 
lägger honom och fim«mar bredevid det famma. 
Dä alle Skalar fortfåtta fin flykt med dykning, 
vidtager dockm.odren aldrig denna utväg, då hon 
för (in ungej lägger honom ej heller uti vatnet. 
Skålens fått at upkiättra pä de hala och kulri- 
ga hafs-klippornaär ej mindre märkvärdigt, han 
följer med dyningen til klippan, dä böljan up- 
höjes och tillika uplyfter Skålen, fattar han med 
fma framftråflar, lagda i kors, uti klippan, tryc- 
ker fm nos ganil^a hårdt derpå ; blir fä flående i 
denna flällning til defs nälia flört- fjö kommer, 
då han få begagnar fig af defs fvall, at han pä 
femma fått får et nytt fotfåfte ännu högre upp« 
Sålunda fortfar han, til defs han kommit nog up, 
för at kunna draga fin tunga och oviga bakdel 
hel och hällen til det förefatta målet. 
Under vatnet, täfiar Skälen förmodligen med 
alla Sjö-djur, uti flyrka at fkjuta fart Det år för- 
F 3 un- 
