1784- ^P^^ <^^^- 99 
de mindre och oordentlige ftupningarne här- 
rört, på et ännu iöga underfokt djup, af få- 
ciane tiltälligheter, men jag fer, at flående gän- 
gar ftundom omtalas vid Röräs och vid Mor- 
åker i Norige. Om detta få förhåller fig un- 
der dag-gefchickerne och pä ftorre djup, blir 
• denna min gifsning mindre trolig, och torde 
man då hellre få jämföra en flackare bergväxt 
mot Sveniia fidan med ofvanliggande land- 
ihäns mindre docering åt Öfterfjön, dä der- 
emot en ilarkare ftörtning mot vefter torde 
^ gifvit anledning til ftäende gefchicker i Nor- 
rige, fårdeles närmare Velferhafvets ku/ter. 
I Månne en fadan olikhet af bergarternas och 
f ländmänens ftupning har gemenfkap dermed, 
at koppar malmgängarne pä Norrfka fidan och 
vefter om kölen ega ordentligare fläpp-fkölar 
och malmfail, fom fatta mer åt djupet, famt 
åro både för fånkning och fält af beftändigare 
t fyndighet? 
Jag har ofvan nämnt, at gängarne altid åt- 
följa bergväxten, hvaraf händer, at de näftan 
aldrig öfverfkära, korfa eller ramla tilhopa, 
utan gemen ligen fvanga undan för h varandra: 
fådant torde hårröra af det fega gry, hvaraf 
deffa fjäll äro fämmanfatte, fom icke gerna 
mottager några remnor eller fprickor tvärs öf- 
yer fkifringen. Af fådan orfak äro ock tvär- 
klyfter här i grufvorna mer fällfynte än an- 
norllädes, fårdeles på något djup, när man 
kommit under dag-gefchickerne, och om de 
ända vifa fig, finnas de bäde i fortfträckning^ 
och djup mindre betydlige. 
Med denna erfarenhet förefalla mig de fä 
kallade Skal eller lodrätta öpningarne genom' 
^ bergen 
