1784' ^P'^^' 
137 
pulfen ånnu var nog härd. Den vanliga låt- 
telle, fom vid koppomas utflag gemenligen 
vilar fig, inEann iig åfven nu, fä at patienten 
borjatle fråga efter mat. Kopporna, fom i en 
ftor mängd utflagit, confluerade fiarkt, växte 
fmäningom til och ville ej hoja fig. På 4:de 
dygnet upbröto igel-fåren af fig fjelfve^ och 
började fä fiarkt biöda, at man med fncike 
mSlie Aillabloden, hvarjåmte dejeftionerna ef- 
ter gifne laxätiver hade en fullkomlig ftank 
af as. Man kan håraf fluta til den röta och 
deraf upkomna uplöfta blodmaffa , fom af kop- 
pe-giftet biifvit fororfakad, ehuru pulfeii dock 
var härd. Detta gaf mig en full indication at 
bortlemna antiphlogiftilka regimen, och idefs 
ftålle genall gripa til viéfril-fyra, och fedan 
6:te dygnet gått förbi, derjåmte gifva kina- 
emulfion 5 geléer och andra födande faker. 
Rötan tycktes ock härigenom fä aftaga 5 at in- 
ga ftinkande excrementer genom laxätiver och 
cliiUrer af vatten och oxymei vidare kändes 
til. Anligtet fvålde i fin riktiga tid, pulfen 
hade fiyrka, ehuru han ej var vidare hård 5 
men då fvullnaden på ii:te och I2:te dygnet 
fkulle flytta fig frän anfigtet til extremiteterna, 
få manquerade det, hvarföre lilla patienten dod- 
de i början pä r3:de dygnet. En ilark rygg- 
Värk före eruptionen har gemenligen bodat 
confiuerande koppor, äfvenfå väldfamma kråk- 
ningar, fom länge hälHt fort. Dock har jag 
vid fådana kräkningar ibland fett något un- 
dantag. Ett ungt Fruntimmer em 10 år fjuk- 
nade af koppor. Hon hade haitig och liten 
puls, befländig hufvudvärk, yrfel, ryggvärk, 
och fä väldfamma och befcändiga kräkningar. 
K 
at 
