152 1784- 
fkorna ej varit rena. En Läkare bor, efter 
.mitt tycke, ej utan ett noga otverv ägande fål- 
la utllag, dä han blir tilfpord, för at yttra iig 
om arcen af köppe-utfiaget^ ty foråidrar och 
anhörige hafva rättighet at vänta ett fanfärdigt 
yttrande, efter de derpä federmera grunda litt 
beflut om koppympning. Öfta blir man råd- 
frågad i ympnings- vägen, da föräldrarne, viil- 
. rådige om ympning bör anftällas eller ej, fram- 
vifa iccpparr pä hna barn, iör at af Läkaren 
uplyfas, af hvad koppe-art de kunna vara lem- 
ningar. Sådana frågor hafva otta gjorts mig, 
men jag h<ir alrid kunnat vederbörligen fvara 
på dem, fedan jag noga betraktat utfeendct af 
ärren, ty jag har funnit ärren efter vattu- 
koppor fläta, då däremot ärr efter riktiga kop- 
por gerna äro fla'åRiga. Af alla de eiterråttcl- 
•ier jag hittils haft om koppor, fom andra gin- 
gen äkommät, kan jag med trygghet forfäkra, 
at jag intet exempel h^iii^ där riktiga koppor 
tvänne gängor angripit lamma perfonj jag vet 
fäledes ej af egen förfarenhet någon, fom ä 
nyo fått riktiga koppor, fedan han m^ed rikti- 
ga koppor en gång bUtvit ordenteligen ym- 
pad, och fiitt flytande ympefär, micd åtföljan- 
de eruption. Jag vil dock ej neka möjeiig- 
heten af en betydande irring, fom vid kopp- 
ympning kanfke flaille kunna hända, i det man, 
de tider inga koppor äro gängfc, och man 
fåledes ej har tiltälle at fjelf uphämta koppe- 
niaterien, frän en annan hand til äfv'cnryrs 
flvuile kunna fu en materia, fom genom mifs- 
tag blifvit tagen efter vattukoppor. Ehuru jag 
ined f kerhet ej vet något exempel härpå, la 
fynes dock möjeligheten häraf kunna exiiUra, 
och i den händeilen fkulle en, fom pä fin arm 
verke- 
