174 i?84» ^^^g' ^cpt. 
ken P åfven fkulle vara en function af z, fä 
är det klart, at af förenånnde generela dif- 
7: d '''iiz 
ferentio differential ix^auation termen — ^ 
v 'gg 
åtminftone den, mall: hufvudfakeliga delen af 
honom,, h vilken man fl^ullc få, då man fätter 
v K -|- då X år ganfka liten, hvilket har 
rum fä vål i månens fcm planeternas orbiter, 
K åfven fkulle kunna intagas uti förfta inte- 
grationen, och at man altfå derigenom fkulle 
fynas kunna determinera månens rorelfer med 
ånnu ftorre nog het. Det år i affeende uppä 
denna fordelen fom Geometrerne med fä myc- 
ken flit hafva fokt at integrera differentio dif- 
ferential cequationer af en fådan fiags form. 
Men de händelfer , uti hvilka denna cTquatic- 
nen har funnits vara integrabel , inträffa icke 
uppä de händelfer, uti hvilka någon förmån 
i uplofningen af Problema tiium corporum 
fkulle vinnas. Icke heller Hrulle derif;'enom 
någon fårdeles fförre noghet, åtminiione i ftör- 
fta delen af månens i?:quationer, erhållas; hvil- 
ket jag på et annat llalle har nårm.are fr;rk}a- 
rat, och i anfeende In ai til m.an kan anfe detta 
problemet vara, genom de hitintils brukade me- 
thoderne, med tåmir.elig noggrr.nhct i;p!6il. 
§. 2, Den i början framihillde differcntio 
differential cequationen dJx '^K\xäz- -t- ']^äxdz 
H-MJz' — uti hvilken P är en gifven coer- 
ficient, år den mäil fimpia händelfcn af famma 
differentio differential icquation , dä P Ikulle 
vara en funclion at r., och tillika icke af nå- 
gon nytta uti problema triuin corporum tram- 
tor differentio differential cequationen ddx + 
N'.vJ:.^ + Mc/^^ — o, emedan uti evolution af 
termen 
