1784» Sept 189 
Pn-fpiritus ftrykes därpS, fä fattar han eld i 
famma ögneblick fom minfta låga nalkas. 
Efter antändningen bör veken, med en lam- 
pan åtföljande nål eller tång, flyttas up eller 
ned, til defs lågan år öfver alt hvit och klar. 
Om veken år for kort eller för litet updragen 
utur veke -röret 5 fä blir lågan för liten eller 
flocknar aldeles: men är äter veken för högt 
updragen 5 fä får han en lång och brun fpets 
fom röker, och år märkvärdigt, at den minfta 
förlängning öfver råtta mättet, ja om det ej 
vore mer ån tho ^^"^5 åftadkommer rök. 
Jag har fäledes genom mångfaldiga förfök, 
under framlidne vinter, årfarit, at de bandfor- 
mige vekarnas rökfrihet hufvudfakeligen beroE 
af d^ras bredd, tunnhet och korthet, och at 
Kgl. Franfka Vetenflkaps Academiens förenämn- 
de Herrar Deputerade mifstagit fig, når de trodc 
at Herr LéGER's vekars rökfrihet beror pä ve- 
karnas konftiga beredning. Utan tvifvel har 
den oberedde bandformige veken, fom deffe 
Herrar brukat i förföken til jämförelfe med 
Herr Lcger^s, varit högre updragen öfver ve- 
keröret, ån den beredde, hvilket, i anfeende til 
den nåftan omårkeliga ftiilnaden, lättel. kunnat 
undfalla deras upmärkfamhet, och Herr Lcger 
fåledes vunnit det förmänliga vitsord om fin 
upfinning, fom han önfkade, för at befordra 
affättning pä fina beredde vekar. 
Men Herr Pauly har icke mindre mifsta- 
git fig, dä han trodt, at hans fått at klargöra 
oljor enfamt vore tilräckeligt til hindrande af 
deras rökande i lampor; ty genom mångfaldi- 
ga rön l)ar jag funnit, at de klarade oljorna 
N 3 åfven 
