3i6 1784. OEt. Nov. Dec. 
och ganfka fvSr hufvudvärk, hvarunder han i 
början genaft förlorade målet, famt ftrax dårpå 
iika få häftigt, alla in- och utvårtes finnen. 
Vid pafs en mSnad härefter, tycktes hettan 
och febren vara öfvergängne^ men kroppen 
hade under fjukdomen aldeles aftynat, lå at 
knappaft liknelfe var til kött-mufklar, utan fåg 
ut fom et med hud öfverdraget benragel. 
Han läg beftåndigt ororhg pä ryggen, med 
händerna öfver bröftet och utftråckta ben, måft 
med tilflutna ögon. 
På fädant fått var i 11 årstid, eller til fom- 
maren 1782, hans beftändiga läge, och utom li- 
tet mjölk, fom håldes uti honom, ftundom et 
fkedblad vin eller godt brånvin, famt ibland en 
bufs tobak, ätnjöt han ingen den minfta föda. 
Man vet aldrig at han någonfm påfordrade mat, 
ej heller tog han mjölken ftådfc emot, och 
det hände icke fällan, at 4 til och med 8 dygn 
gingo förbi, fom han ej emottog minfta mjölk- 
droppa. 
Et fä långvarigt ftillaliggande pä et ftälle, 
flvulle man förmodat, hafva gjordt honom fär 
()å kroppen: men han egde hvarken kött eller 
ett, derföre hände icke detta. 
Brödren Hemmans-Aboen Axdei^s Olufs* 
SON, hade om denne lin broder, under hela 
fjukdomen, en outtröttelig forgtållighet, och 
hans dageliga omvårdnad, gifver det vackralle 
vedermSle af en rättfkaffens broderlig kärlek. 
Denne fökte alla medel til brödrens refti- 
tution, hvarvid kloka Gubbar och Käringar 
ej blefvo glömde. PS nå^ions inrådande be- 
gynte han dock om fommaren liftnåmnde år 
1782 at plocka ätflulllga örter, dem han kokade 
med 
