i6 1S03, ^aiu Febr. Mart. 
åro flora vågor, fom med hilkeligit buller 
och gny brafa mot Hafs-fti-ånderna: Som gora 
fomligfTades bda oar och kufter aideles otill- 
gångeliga, och hvaraf på andra llållen land- 
gångarne blifva farlige eller åtmindone be- 
fvårlige. For at komma i land pä fädana 
flållen, dar landgång år mojelig , och dar icke 
månnilko-hånder genom flarka utbygnader ute- 
flångt böljornas våldfamma inbrytande, åro 
antingen faftgjorda tåg ifrån någon hog klip- 
pa uthångande i flranden, uti hvilket tåg man 
fattar når vägen lyfter båten fom hogft, och 
då hoppar pä någon Ren , famt därifrån vi- 
dare förfogar fig på landet: Eller ock om 
land-gången år uti någon grund Sand-vik, 
ftannar båten få långt ut ifrån landet, at han 
vid vågens iTtfallande från ftranden , rorer vid 
bottnen. Ifrån land utkommande folk, eller 
medbrägte rodd are måfte då därifrån vada i 
vatnet up under armarna, och antingen på* 
fina axlar bära Pasfagerarna til lands; eller 
ock på omfe fidor fatta uti båten och ledfaga 
honom med någon in mot landet vältande 
väs;, eller få kallad Bränning; under vägen 
hålla båten rät; fedan qvarhålla honom på 
flranden, at ej famma våg äter tager honom 
med fig tilbaka igen; och fluteligen updraga 
honom pä torra landet. Det befynnerligafte 
vid defla Strand-brånningar i Ocean år det, 
at ju mera det blåfer pä Äv^ders fidan, defto 
mindre år Bränningen i land; foljakteligen år 
