1803, Oä. Nov^ De c. 317 
ket kalt; dock lyfle Ojernorna något dunkla. 
År 1796 d. 21 Februarii, vid pafs kl. 4 e. m. 
kåndes jordbåfning med et ftarkt fufande, fom 
varade en minut, kommande Nordoft ifrån, 
hela dagen var ganllca klar och lugn; fiere 
gärdar häromkring hafva kåndt denfamma hår 
i foknen. Ofverensftämande beråttelfer ifrån 
Hofvertorp, Jgelbåcken och Olshammar inne- 
hålla det famma; få vål fom ifrån Oflergylln 
ditåt denne ll^akningen gick ofver Sjon vet- 
tern. 
Samma år natten emilian d. 13 och 14 
Sept. kl. II hördes åfven et fådant fufande, 
med jordil<:akning och ramlande iåfom af fie- 
re vagnar, fom påftod vid pafs en minut, 
kommande ifrån Norden; vådret var nordoil 
mycket lindrigt , eller råttare helt lungt; fedan 
blef flark frofl. Under påftående fkakning, 
rördes hus fönfter och dörrar mycket ftarkt; 
och en filfvertumlare fom flod i et fonfler i 
hemmanet Kedjan kaflades därifrån til dörren. 
Detta innevarande är 1802 d. 4 Julii, kåndes 
hår i fochnen vid Boda och Ingelsbyle kl. 4 
om morgonen en flot, fom gick ifrån Nord- 
oft til Sydvåft. Vådret var lindrigt Sunnan 
med fldftande rågnfkurar, och famma väder- 
lek varade til Fredagen och Lördagen i fam* 
ma vecka; hvilka dagar det vara uppehålls vä- 
der och varmt. 
Gamle mån, få långt de minnas, fåga fig 
hort talas om desfe jord dunder. En gammal 
tro- 
