4 1787- <^^^' -^^^^''> 
til en fammanhångande Lårobyggnad om Jär» 
nets förvandling til Stäl(*)? Så har jag uti den 
närvarande forefatt mig, at dåraf draga de folg- 
der och fiutfatfer, fem kunna gifva uplysning 
om Stålets fanna natut och beiliaff enhet. 
Om man tagerundan Qyarts -jorden, hvil- 
ken funnits qvarblifva efter nägra underibk- 
ningar pä Stal, och hvilken rått få fnart kun- 
nat komma frän kärlen, fom ifrån Metallen: 
Om man pä lika fätt ä fido fätter Brunftenen , 
hvilken väl kan bidraga til Stälgörniiig, men 
dock icke kan anfes för någon belländsdel 
uti Stal, emedan den famma igenlinnes uti 
Järnet under alla des olika tilffändj lä kan 
det likväl antagas för vifst, at ingen annan 
Metallifk jord hufvudfak ligen ingår i Stålet, 
ån den, fom egenteligen utgör och år egen 
för Stängjårn och Tackjärn. 
Af en myckenhet andra Rön kan vidare 
Hutas, at Stålet verkeligen innehatver et me- 
deitilltSnd imellan fmidt jårn och Tackjärn. 
Sädana Rön åro, efter min tanka. Stålets fmfdt- 
barhet, emedan det därtil ovederlageligen for- 
drar ftörre eldgrad ån Tackjärnet, men m.yc- 
ket mindre ån Stångjärnet: Stålets utvidgning 
ivarmen och des hardning i en häftigt äkommen 
köld, fom tydeligen bevifa det famma. Före- 
tager man fig at frambringa Stäl blott igenom 
fammanfattning af Tackjärn och fmidt järn: 
om Stäl (IqI bringas til mjukt jårn igenom ve- 
derbörlig glödgning uti Krita, uti Benafka, 
uti Qyarts: och ändtligen dä det åftundas, at 
Stäl Ikal gå öfver til Tackjärn medelft Cemen- 
tation 
C^) Ar 1785, :J HJlfr. fid. 406, 
