6 1787' 
ligen Stålet? Jag kan icke neka, at denna Lå- 
robyggnad låter med ätfkilliga Ron beiLvrka 
fig, Den ringa kunfl.ap, fom vi, nu på nå- 
gra är, hunnit forvärfva om detta Grundämne, 
vifar ofs Metallerna, i anfeencie til fn^åltbar- 
heten, uti den ordning, fom nållan år juJt om- 
vand emot den ordning, uti hvilken de fl.ulle 
upftållas efter den få kallade Specifica varnien^ 
Men då det år afgjordt, at Stålet år låttfmål- 
tare ån Stångjärn, och hårdfmåltare ån Tack- 
järn: fä fkulle tyckas, fom man etter all ana- 
logie hade rättighet til den flutikfen, at Stålet 
jnarte hyfa mindre myckenhet af /pfdJiK - vär- 
me, famt mera af /^//- värme uti lin famman- 
fåttning, ån Stängjfirnet. Det kan val ock 
hånda, at man fram.deles blifver i ftbind at med 
bevis ftyrka den förra af deffa gisningar, dä 
man anmärker, huru mycken Is ar lika iiora 
och efter utfeendet lika varmia ftycken af Tack- 
järn , af Järn och af Stål, kan linältas uti dea 
tilliållning, fom Herrarne Lavoisier och De 
LA Flace påfunnit, tor at göra de minlla fkil- 
nader markeliga. 
På detta fiålle kan jag icke underlåta at an* 
föra de förfok, hvarigenom fierr Bergman 
ådaga lagt, at Stal innehåller, i mycket Iförre 
mångd ån Tackjärnet, det åmne, fom han kal- 
lar y"^/- värme: äfven fom jag här märte upre- 
pa des utväg at bringa Tackjärn til Stål, en- 
dafl: forniedelif glödgninguti di<i:el, utan annan 
tilfats. Hårtil komma de foriuK, fom jag ta- 
git af den rycktbas e Kerr Rinman, igenom h vil- 
ka denna iorvandling til Siål dels låtit verk- 
Itälla lig uti ånnien, fom kunna raifes for overk- 
