i6 1787. ^an. Febr. Mart. 
häftigare emotfager Järnets Stälblifvande genom 
det brännbaras blotta tilkomft, tages af det fvår- 
tande ämne, fom fyrorne qvarlemna, få vål ef- 
ter Stålets, fom Tackjärnets uplösningar och 
hvaraf en fä tydlig fläck blir fynbar pä deras 
yta. I hvad för mening, fom man i detta äm- 
ne fladnar, fä gifver detta helt fåkert tilkän- 
na hvarken en fullkomligare Metallifation, ej 
heller följakteligen en blott tilfats eller förök- 
ning af det metaliiferande grundämnet. 
III. Uptäckten af Eldduftens egenfl^aper kun- 
de icke undgå at utbreda nya utligter för Theo- 
rien af Järnets St31-förvandling; deffe egenfka- 
per borde ej heller undfalla den ryktbare Fran- 
fke Ledamotens n^arpfinnighet, fom redan 
dåraf dragit få mycken fördel til Vetenfkapens 
förkofran. Herr Lavoisier har uti den nyfs 
anförde Afhandling (Acad. R. des Sc. Année 
1782. p. 553) gjort tillämpning däraf. Han 
anfer för ganfl^a fannolikt, at Tackjärnet år 
en blandning af omtrent | Acthiops Martis och 
I rent Järn, Denna mening flämmer väl öf-^ I 
verens med Herr Bergmans Förfök p5 myc- I 
kenheten af brännbar luft, fom erhälles af Tack- 
järn och af Jårn, emedan Aethiops ar redan til 
en del mättad med den fä kallade Oxygine, 
och kan fåledes icke decomponera famma myc- 
kenhet vatten. Den grundar fig därjämte pä 
Herr Fot;RCROYS vackra bemödande at utfta- 
ka befluiffenheten af ätfkilliga Järnets fällnin- 
gar ( Mem. de Chymie &c. p. 28), och den fin- 
ner åndtligen et nytt Itöd uti den förändring, 
fom det hvitglödgade Järnröret undergår uti 
tilltällningea vid vatnetj underfokning, och 
l^var- 
