i8 I787> F^hr- Mart. 
Stål, emedan han har börjat mecl at bereda 
Järnet til härdningens emotfagande igenom ce- 
iTientation uti kolaktiga åmnen, h vilket hade va* 
rit onödigt, om det varit tilråckligt at til en del 
calcinera det och därigenom bibringa järnet 
alla Stålets egenfkapert Alt detta hade han lå- 
kert icke gjort, om des tanke varit at laAilål- 
la en fådan grundfats. Med et ord: Herr La- 
voisiER erkänner at afkylningen ockfä bidra- 
ger til hårdheten, och thy lorutan kan man 
icke begripa, hvarföre hårdning i kokande vat- 
ten finnes utan verkan 5 h vilken omltåndightt 
icke kan annat ån tala för och befålia vatnets 
och järnets inbördes verkan på hvarandra och 
folgakteligen gynna tilkomllen at Acthiops. 
IV. Om Elds-materien eller Värmen, cm 
det brännbara, om Eldsluften, antingen enfam- 
me och för hg fjelfva, eller då de föreiiåilcs 
fåfom förenade i ätfldlliga proportioner, icke 
åro tilråckelige at gifva ofs nöjaktig kunOsap 
om Theorieri af Järnets förvandling til Stål, 
fä mäfte väl något annat ämne gifvas, fom 
förändrar och med fina enfldlde egenfl^aper mil- 
drar alla de andra, och det är Bljcrtjsn^ om 
hvilken Herr Bergman uti fin vackra under- 
fökning om Järnet gifvit ofs underrättelfe. 
Del man uti ren vitriols-fyra, utfpädd med 
tvä delar vatten, löfer up lika m.ycket Tack- 
järn, Stål och Stångjärn, hvar lör fig, med 
tilhjelp af niic^on värme, fä löfes Järnet helt 
och hållet, åtminllone lämnar det ganfka litet 
qvar olöft, men efter Tackjärnet och Stålet 
åter/lär altid et fvart pulver til åtfldllig iwyc- 
kcnhet, fom likväl vid alla tilfällen är märke- 
