38 ^?S7^ c^^^'^ -^^^^'^ ifi^?rif, 
tanken: det Blyertfen icke alienaft torde for- 
ma at reducera Järnets kalk, utan ock at för- 
ena fig in lubRantia därmed til fturre och njin- 
dre myckenhet, och pä det fåttet förorfaka de 
(laljaktigheter , fom finnas imellan Stångjärn, 
Stål ochTackjårn. At denna löreflallning var 
grundad, beviite i\g ock genaft vid forlta hand- 
låggning af Fårlök hårutinnan, hvilka liåmnas 
af Herr Rinman uti Jdrn-Hillorien §. 206. 
16:0, och det var jånivål i anledning af defTa 
uplyiande händelfer, fom jag tog mig före at 
utarbeta förenämnde afhandiing om Theqrier^ 
af Järn - Propefierna och i fynnerhet om 
Stal^förvandlingen. Den blef färdig och inlåm.- 
nades i början af Sr 1780. Det hufvudfakc!!- 
ga af innehållet blef ockfä pa fina Hållen in^ 
fördt uti Järnets Hilloria (§. §. 266, 275), 
Dä Profefforen och F\iddaren rkrr Bef.g- 
?^iAN federmerå år r/Ri utgaf Ini Analjfis Fsy-r: ^ 
funnos val des Förlök pä brännbara luftens 
mycUenhet efter Järnets uplösnlng i Vitriols- 
iyra, inliåmma med dem jag i den vägen ha- 
de andält, och livaraF tydeli gen fölgde at Stång- 
järnet gaf mer anrändlig luft än Stålet, och 
detta mer än Tackjärnet. Sä vida nu en ilör^ 
myckenhet antåndiig luft an fes för at gh> 
va til Kanna och äl ven fordra närvaro af mer^ 
Phlogiilon, fä har man icke fl\äl at fäga det 
Herr Bergmans tanke var utan grund, dä 
StSngjärnet tillades det mälta Phlogilton, Stä- 
llt dårnäit och Tnckjärnet rick den niinlla de- 
len däraf Den flutfats äter, fa^p j^^g fattade 
häröiver, grundade hg icke lå ji~iyckct pä des-« 
fa iörfök på våta vägen i aufee.i^e til antfiu^ 
deliga 
