174 1787- ^^^S' S^pt- 
om Ljus-lägan P flår i Axeln af armen GHIK^ 
gor Spegeln hvarken tii eller ifrån, emedan 
fträlarne, fom fkulle kaftas tilbaka genom R, 
borde forft gå igenom Ljus-lågan P. 
Det år val fant, at fjelfva aflänga Figuren 
af Ljus-lågan P, mycket bidrager til bildens 
9t(i aflänga figur. Den Ikulle blifva afläng utan 
Prifma. Men Ijelfva åtgärden af Ljus -lågans 
figur kan därigenom hämmas, at man brukar 
tvånne iSdana fkifvor fom Hl, til fårl^kildta af- 
ftänd från P. Bilden a/3 blir dock afiång och 
vifar fårgor, ehuru ännu mycket fvagare än 
förr. 
§. 8. 
At det gifves eldar af en hel annan färg 
än den vanliga, är allmänt bekant. För at 
veta, om dylike eldars ljus kan fondras i får- 
gor, anftålde jag följande forfok. 
I et tiltåpt och ganflia mörkt rum, midt i 
en ganfka mörk natt, tog jag en liten bit Svaf- 
vel, lade den pä et Itycke glas och tände den 
an. Ljufet, hvarmed jag antände den famma, 
fatte jag i ftörfta haft i et annat rum, och 
flog dörren igen. SvafVel- elden brann nu 
mycket fvagt, och hade en ren blå färg, fom 
jag med mina ögon icke kunde finna ännu 
falla i hvitt. Detta händer, när lågan något 
tiltagit, och Svaflet, fom aldrig fås riktigt 
rent, börjat litet at kola fig. Innan nu det 
fl<ulle hända, fkyndade jag mig at bcfe denna 
elden genom et Prifma. Jag fann honom de- 
lad i fårgor lika fom Solens ljus. Efter ogon- 
mätt tyckte jag väl i förftone, at de blå ftri- 
morna voro klarare och hade likfom öfver- 
vig- 
