176 1787- <^^^^- ^^Pt- 
fta Ledaren, och Machinen fattes i rörelfe. 
Glas - rören lyftades fkifte- vis litet up ifrån Le- 
daren dä och dä, och höHos dår imellan ome- 
delbarhgen pä honom. Skenet fiåmtadc oup- 
hörligen i glas -rören. Men detta oaktad t, 
kunde jag genom mitt Prifma icke med vifs- 
het mårka någon des brytning i fårgor. Jag 
fäger icke med vi f slet i ty här löper man fara 
at tycka fig fe det, fom man förmodade fig få 
fe. Imedlertid tviflar jag aldeles icke, at ju 
detta Ljufet åfven låter bryta lig i fårgor; oak- 
tadt de icke kunna urfkiljas, dels em#dan Lju- 
fet år fä fvagt, dels emedan des häftiga rörel- 
fe icke tillåter ögat at mårka des grånfor, hvar- 
eil: egenteligen brytningen i fårgor ftulle tyd- 
ligaft vifa hg. 
§. II. 
Men innan jag flutar detta åmne, torde 
det icke vara ur vågen, at anmärka et mifs- 
tag, fom finnes i et och annat af de bålla Fhy. 
fifl^a Compendier. Man har icke fattat New- 
tons mening rått, eller man har icke uttryckt 
fig riktigt, utan fä föreflällt faken, at en Låfa* 
rc, fom icke förut år bevandrad i Optiken, ikal 
nödvändigt taga mifte. För at fä färgorna i 
SpeHrum PQ^(Fig. i. ) mera flålda från h var- 
annan, föreflår Newton at minfka des bredd 
fäfom 5. Fig. 3.) har år anfört. Convax- 
glafet X (Fig. 3) gör at bilden PQ^blir fma- 
iare, utan at markeligen förlora i längden. 
Bredden af Speélrum har da et mindre förhål- 
lande til långdcn, och i famma mon aftager llrå- 
larnes fammanblandning. Newton förklarar 
•lctpåföljand«fätt: om (Fig. 5.) AB, CD, EF, 
