204 1787* (^^^/- ^ug' Sept 
hafva haft det nöje at erfara denne Tjäders 
vanmågtiga hctelfer och anfall, och man har 
antingen med flit fparat denna modige förfva- 
raren af fm fkogspark, eller ock har han fjelf 
vetat fä förvara fig, at han ånnu i fjol var 
vid lif. 
Det är iliedes troligt, at om Tjäderfogel 
fkuUe tämjas til hemafvel, de gamle hannarne 
fl^uUe blifva äfven fä ilfke och modige, fom 
vare Kalkontuppar. Jag fann äfven, at min 
Tjäder, lom ännu icke var gammal, al tid var 
färdig at rappla och fatta fig til motvärn, fä 
ofta han förargades ofver något föremäl, hvil- 
ket ^ftundom kunde vara ringa nog. 
Är 1778 bar en af mina Bönder vid Djurö 
til mig en lefvande Tjäder -höna, den han ta- 
git med blotta händerna pä et befynnerligt fatt. 
Han hade funnit hönan liggande pä marken, 
uti den ftållning hon vanligt antager, dä hon 
iäter trampa fig, och hörde henne gifva fam- 
ma läte, hvarmed deffe foglar pläga kalla äl- 
f!<aren til parning. Hon var fä aldeles intagen 
af deffa kånflor, at hon lät taga fig och tyck- 
tes knapt gifva ackt pä fin fara, förr än hon 
var gripen. 
Hönan parade fig llrax med min tame Tjä- 
der och värpte fedan tvä ägg, dem jag dock 
fann fönderkroffade pä golfvet i det rum jag 
för detta paret tillagat. Jag föreftälde mig, at 
foglarne fjelfve förftört äggen, men fick fedan 
tilfälle at utröna, det fädant hade en annan 
orfak. Det var något fcnt pä värcn, ocli hon 
värpte icke mera det äret. 
1 Majo följande ar fick iag äter en lefvan- 
de och aldeles oll^add Tjäderhöna, tagen p5 
famma 
