5787- c^^^^' -^^S' Seft. 20S 
famma fått och i famma ftållning. Jag kan 
icke underläta at anmärka detta fäfom något 
befynneriigt, och jag kan icke upgifva någon 
annan orfak därfil, at en fä fi^ygg och varfam 
fogel, hvilken annars icke låter af den varfa- 
mafte Jägare ofverrafka fig, kunnat utan fvä- 
righet tagas med blotta händer, än den, at, fc- 
dan negdens tuppar biifvit bortfkutne, behofvet 
af parning ofverväidigat alla öfriga kånflon 
Det år bekant, at Tjåder-hönan i detta tilftånd 
äfven eraottager Orrens tjenllfårdighet, af hvil- 
ken blandning de fä kallade Rackkhannar til- 
komma* Bagge delTa fä fångade höns, tycktes 
hafva afklädt fig all fruktan, och förekommo 
näftan fäfom half-defperate, men fä fnart deras 
eldiga begår biifvit genom parning tilfridsflåldf, 
Stertogo de fin naturliga ftygghet, och fyntes 
dä forft vara nedflagne»öfver fin fängenfkap. 
Jag var nu omtänkt at fä afvel, och bort- 
tog vaglarne utur det rummet, där foglarne 
voro inqvarterade. Detta hade den folgd, at 
jag fick hela ägg, och jag flutar dåraf, at den 
förra hönan värpt pä vaglen, ifrån hvilken äg- 
gen nedfallit i goifvet och krofliit fig fjelfva. 
Jag förefäg rummet med alla materialier, fom 
jag trodde kunna tjena honfen til byggnings- 
virke för bon 5 men de betjente fig aldeles icke 
däraf. Jag inrättade fjelf bon eller balar ät 
dem; men de värpte likväl hvar fom helft, 
men icke där jag ämnat. De hade det gemen- 
famt med alla fängade Ikogsfoglar, at hvarkea 
bygga bo eiler vifa nägon hug at utligga fina 
ägg. Tvång och fängelfe kunna väl icke up- 
häfva behofvet af parning, af hvilken fedan ägg- 
värpningen blifver en Pbyfifk nodvåndlghetj 
meu 
