2o6 1787- ^1^1 S^pt, 
men omforgen at ligga, utkläcka, och upfoftra 
beror af foglens frihet. 
Jag famlade imedlertid 9 agg efter bagge 
honorna, och dä de icke rogde minfta alfvar, 
at med dem vidare befatta fig, lade jag äggen 
under en vanlig höna, fom ganfka träget fuU^ 
gjorde fin pligt emot deffa främmande agg. 
Men då jag vid 3o:de dygnet icke mark- 
te någon klåckning fullbordas, öpnade jag 
et ägg, och fann dåruti en aideles fullkomlig, 
men död unge. I alla de öfriga funnos ock 
döde ungar. Jag märkte ock at fkalen voro 
ovanligt tjocke och hårde, H at ungen vid 
råttan tid icke haft ityrka, at med litt ånnu 
mjuka näf bräcka lin boning. Det är fåledes 
troligt, at Tjäder-hönorna fjelfva, fom utan 
tvifvel af naturen veta rätta tide-punkten, kros- 
fa fkalet och befria ungen från des fängelfej 
en omftändighet, h vilken den hönan, fom nu 
gjorde en främmande moders fl^yldighet, icke 
vifte ej heller kunde veta at i akttaga. Jag n%ul- 
le därföre råda dem, fom roa fig med dylika 
förfök, at omkring 21 dygnet öpna flialet pä 
nägot ägg, och fedan därefter lampa den hjelp, 
fom omftåndigheterna kunna fordra. 
Säfom jag föreftälde mig, at Kalkon -höns 
kunde bättre tjena at utligga detta flags ägg, 
emedan de til äfventyrs meddela en Ihrkare 
värme och därjämte äro outtrötteUge at ligga, 
lemnade jag, til följande vären, mina foglar 
ät en vän, fom hade Kalkoner. Men til mitt 
mifsnöje fick jag erfara, at foglarne omkom- 
mit. Detta var mig fä m.ycket oangenåmare» 
fom juli icke altid lägenhet gifves, at fä par 
af detta flagj foglar til rons anftällande. 
Man 
