J787- ^^S^ ^^P^' 215 
uäden och f5 kallade Kalf hagen, hvareft de 
däligafte brunnar finnas, och gaf denne fjukr 
dom då redan grundad öfvertygelfe at det då- 
liga vatnet bidrog til långvariga fjukdomar här 
i Staden, famt enderhöll Epidemier. 
Staden är belägen, fom åfvan nåmt år, pä 
bergaktiga holmar, hvilke af Saltfjön omgifvas y 
hvar fom gräfves och icke berg möter, träf- 
fas vatten pä några famnars djup, i fynnerhet om 
fidant år under vatten-horizonten af fjonj hvar- 
a£ finnes, at Saltfjön meddelar vatten öfver alt 
och at den har fina gängar imellan bergen, 
famt dårföre äga delTe brunnar icke annat ån 
mjer och mindre falt«vatten. Som belägenheten 
gter pä fina ftållen är mera högland, finnes 
Mven flera brunnar, hvars botten år öfver Salt- 
fjön: men mycket fä undantagne aga ej annat 
vatten, än hvad fom tiiflyter ifrån berg och gator 
famt högre Hållen efter rega-våder, och dår- 
före åro endaft Refervoirer, hvaraf en del om 
fommaren uttorka, och har. vatnet i de flefta 
af; dem en unken lukt, famt i en del fä ftin- 
kande, at man under Rötmånaden icke utan 
våmjelfe kan gå dem förbi. 
Det lär ej behöfvas^ mfmga bevis dårpä, at 
Ct fädant vatten icke annat kan ån difponera til 
■fjukdomar, få vida det år ftiiiafiående och des 
innehäll fnart bragt til röta, och fom vatnet 
i delTa brunnar måft nyttjas af gemenfkapen 
och det fattigare folket, fom icke göra något 
urval 5 ty år verkan dåraf fä mycket viffare, 
•fom två tredjedelar af hela folk-hopen, genom 
vatten -hämtning ifrån iandet, icke hafva tii- 
fålle at få rent och godt vatten. A t å/i närma- 
re härom blifva underrättad, har jag vid den 
O 4 enda 
