1787- OEi. Növ. Dec. 
fårgen föränderliga blommor , ehuru dé öPtaft 
åro roda med hvita prickar och en mork ring 
i botten. Och fäledes tyckes, foin ingen 
verklig fkilnad vore imellan deffa bågge ^fåg" 
iikon VON LiNNc medgifver ock fjeif pä nyfs- 
nåmda ftålle, at dä man undantager florlek 
och färg, kunna da fvärligen kännas ifrån 
hvärandra. 
Ånmdrkn. 4. Icke lättare år, at vid alla til- 
fållen kunna med fåkerhet åtfkilja Diamhur fir- 
perktfj pliimarius och arcijarius. Ofta åro de 
val til utfeendet mycket olika, men Aåmma 
ockfa i mycket öfverens, och ibland förän- 
dra de fig få, at de gifna kännemärken ej hål» 
ia llrek. Alle luckta val om nätterna, hafva 
mer och mindre här i botten pä blomm.orna, 
och åro til fårgen föränderlige, i fynnerhet 
dä de odlas. Den fidftnåmde blir i 7^ra2'^rdar 
grenig p) med vattengröna eller pä biåacktigt 
Mötande örtblad ^ och liknar då Dianthur pln^ 
marins^ Den Dianthur ftipcrbus ^ jag fått 
ifrän Halland, har rakare och ordentligare 
szdelt Ajelk, bredare blad, fmalare och fpitfi- 
gare fjåli pä blomfodret, och djupare kluN 
na blomblad, än den jag härifrån Lappmarken, 
hvilken fåledes är mera lik Dianthus plumayiuf. 
Och då denne åfven altid har 2delc ftjelk, och 
om DiantkuT fupcrbiis likaledes kan vid roten 
blifva tofvig, få torde vara nog fvSrt, at på- 
finna fåkra i^kiljetecken imellan delTa bägge ar- 
ter, eller med vifshet kunna fäga, ac blott den 
ena 
f) Sädan har 'ifven Prof. Rosexdlad til mvckeiihec 
funnit honom vild; le hans Obf, 63. 57., fom 
fåkcrt 5r Diuv.thui ar enar im. 
f) Jfr* LiNji. Skånlk» Ref, 74 
