314 I787* J^^^' 
jag ej afgora. Men hårftådes åro Ungarne, 
fä fnart de blifva fjädrade, ftrax utmärkte med 
famma flråna fårgor, fom foråldrarne. Jag 
åger ock uti min lilla famling en BläkråKe- 
unge upftoppad, hvilken blef tagen utur boet 
innan den kunde flyga, men år icke defto 
mindre, allaredan lika färgad med de äldre. 
Dock om underfokning anftålies , i hvad mon 
könen hos deffa unga Foglar ftrax kunna 
igenkännas > fä mäfte jag tilitä, det jag här- 
utinnan ej med vifshet kan utlåta mig. Sä 
mycket är oltridigt, at af de Ungar jag fett, 
ingen ågt de åfvanföre befkrifne Hanarnes 
kännemärken. Torde hända, at deffas Hanar, 
likt Påfogelns och flere andre Foglars, ehuru 
fullväxte , dock ej vinna fm manbarhet och 
följaktligen icke heller deffa ifrån denfamma 
ofkiljaktiga prydnader, innan de kommit til 
cnbeftämd ålder; hvilken jag val vill medgif- 
va vara denfamma, fom Rorowski utfåtter 
för Ungarne i gemen, innan de kunna få fi- 
ne föråldrars täcka fårgor. Men at med nå- 
gorlunda vifshet beftämma denna anmärkning, 
blifvér ej annan utväg möjelig, ån at utröna 
det uppä fadana fom man, ifrån ungar haft 
tilfalle at upföda. Alla förfök fom häriVadcs 
blifvit gjorde at tämja dem, få i atfigt ä denna 
fom andra dyhka underfökningar , hatva til 
närvarancfe ,tid.,ej haft -nSgon framgång; ty 
oaktadt uU använd möda och omhugfan uti 
fkötff^n, har maii ej kunnat öfver 2:nc vec- 
kor behålla ungarne vid lif , fedan man undan- 
tagit dem föraldrarncs omforg. De, äldre, iä- 
fom HT^ra vane vid' vildhet, uthärda knnppa-lt 
\ några dagar föilullen af lin frihet. Om nu 
^ * detta 
