7^ (^^^^. 'F^^r. Mart. 
Af de fSledes med obfervatlonerna jämför- 
da uträkningar är klart, at obfervationerna in- 
galunda gä i hop med Parablen, Det enda, 
fom fkulle kunna invandas deremot, vore nå- 
got fel uti mina antagna ytterPca obfervatioLer, 
d. 17 Mart. 1781 och d. 27 Febr. 1782. Men 
dä (kulle errores forhälla iig helt annorlunda; 
ty dä fkulle de tiltaga, ju närmare man kom- 
mer til den felaktiga obfervationen och fedan 
göra en faltus, for at forellålla den famma. 
Men tvärtom, börja errores fmåningom. ökas 
ifrän ändarna, til en vifs punél:, gä fedan tii- 
baka til den medlerfta obfervationen, och der- 
ifrän, til contraire led, tiLen vifs ftorJek, de- 
ilo ftorre, ju flörre intervallen är imellan den 
medlerfta och ytterfta obfervationen, fäfomjag 
forfarit, dä jag antagit obfervationerne af den 
22 Maji eller 9 Dec. til den medlerlfa, i lläilet 
for d. 30 Sept. Vidare blir Parablen efter i 
början, råkar fedan ihop med obfervationerna 
vid obfervatio intermedia, korfar dem dar, och 
gar fedan framför obfervationerna, til den an- 
dra ytterlla. Jufk fä bor det hända, om man 
antagit orbitan för parabolifk, dS hon likväl 
ar i det närmaAo circularis. Parablen gMr iSng- 
lammare i början, när Radius Vedtor är llör- 
re, men tager fedan up fig. Til at göra detta 
än handgripligare, har jag upritat medföljande 
Figur, Tab. IL Lät i den famma 5" vara So- 
len, B, C, jordens Orbita, famt B qq\\ 
C de ftällen, dar jorden var vid hvarje af de 
ajUagna 3 obfervationerna pä rörliga Itjernan. 
Lät ^, by r, vara ftjerrians Hällen i fin orbita, 
dä denna anfes for circularis, men a, /3 7, 
defs liållen, då orbitan är parabolin%. När 
