2IO 
förflär til alla^ påträngande fyfsior : få att om 
jag, med nnycket folk och dragare och liten 
vicld af jord, knappt kommit til råtta dermed, 
böra få Land-män fmickra iig att det medhin- 
na. Dock bör detta fkälet icke gälla mycket 
hos dem, fom hafva förmågan att forföka, ty 
grödans förmycklande åltadkommes icke utan 
genom förmyckladt arbete. Nog af, att trefädet, 
for den orfaken, "aldrig lär kunna biifva et 
allmänt bruk. Och visit är det, att fedan jag 
dermed återvände, har mitt åkerbruk icke va- 
rit hälften fä mödofamt och bekymrande. 
2:do Svårigheten, att få rätt bruk ä jor- 
den til tvefädet och trefädet, dä aret är fent, 
fä att fkörden i råg-gärdet kommer i flutet af 
Augufto, och i de andra bada gärden räcker 
långt in i September eller än längre, hellft om 
inbärgningen tillika rakar gä trögt, för vät- 
väder fkuli, fom dä gemenligen händer. Up- 
ftomningen mäfte dä (l^e kring Mickel .--maffan, 
eller längre in i Oclober, dä jorden icke mer 
reder fig för träde-ftocken och ligger flifig ef- 
ter plogen. Man målle låta förbigå 2 a 3 da- 
gars uphälls- väder, til att fä börja röra en 
förrut vattu- klappad jord, och knapt äro de 
förbi, dä nytt rägn-våder akommer, fom an- 
tingen hindrar körandet eller bortflxämmer ar- 
betet. Sä att man ganlka fällan får tidigt och 
dugligt bruk å jorden til påföljande vår-fide. 
An värre år det, när m?.n vil t\efä med höiT:- 
i*äd, ty dä kan tidens forlull ån mindre lidas, 
och man nödgas altlS bruka något fämre, lör 
att icke fä alcieles obrukadt. Icke defs mindre 
drager dcrmcd olta lä långt ut, att man får 
tve- 
