212 1782. ^^'f- ^lig' Sept 
eller ineraot hela, fäfomi77i, (§. 13. 14.) up- 
våges icke af den fanaolikheten, att et godt 
år fä fin fl^ada erfatt, eller i et omlopp af nå- 
gra år finna fin fördel i afkaftningens medel- 
tal; ty et oår fl^adar altid en Landman mer, 
ån 2 goda Sr kunna erfåtta. Och dår åkren 
utgjor den enda eller atminftone hnfvudfake- 
liga näringen, gjor Landm.annen båfi, att me- 
ra fe pä afkomltens fäkerhet, ån högfta mo- 
jeliga varde. 
4:to Dels til att fä undangjordt vid et fä 
mödofamt och åfventyrligt åkerbruk, dels 
ock efter Herr Duhamels anvisning, att 
ju frodigare fäd , ju längre tid behof- 
ver han att våxa, brukade jag ofta få gam- 
mal räg, och det pä ny -gödning. Men den 
blef ock ofta mycket fkadaci af rotmafken, och 
år 1767 om höften fa betydeligen , att 4 {:dels 
tunnor, utfädde den t8 Augufti pä 7 | tunne- 
land val brukad och nygödd åker, pä det få t- 
tet gingo förlorade, och icke blefvo upfädde, 
af orfak, att räg-gråfet om våren tycktes äter 
någorlunda fkyla jorden, men befanns in pä 
fommaren beftä meft af fvingel , hvarföre jag, 
til att icke fä åkren deraf fmittad, lät afflä alt- 
fammans til hö, fä fnart fvingeln var gån- 
gen i ax. 
Är 1774 blef ock en del af gamla rägen för* 
tård af famma flags mafk och med i |- tunna 
ny råc^ upfadd den 19 Septembris , fedan jag 
dä, fi\ibm flera andra år förrut, fåfängt för- 
fökt att fpecka rag-äkrarna med upnedvånda 
gran-tuppor eller med ftål-bitar^ Aundom att 
