214 1782. ^iil Alg, Sept. 
jag i en och annan fommar använde ofver loo 
dagsverken. Men hår kom icke alla är nog 
rägn i råttan tid, fi att ogråfet kunde loisna. 
Och når det fkedde, torkade det ftundom hä- 
ftigt til igen, innan alt gardet hann ofverfaras. 
Når ock, i detta affecndet, mycket arbets-foL^ 
nyttjades hårtil pä en gång, biet faden, all tii- 
fyn oaktad, mycket nedtram.pad, och til en 
mårkelig del upryckt tiUika med ogråfen. Det 
famma iker ock utoirJands, hvar folket år myc- 
ket mera vandt vid fädant arbete. 
7:mo Når jag om holten ville låta beta det 
tilårnade vär-landet, dels under det man ladec 
i vinterforr och dels efteråt, hånde den olä- 
genheten, att fvinen (kämde den tiiredda äkren, 
med bökande, ocli gjorde dera gropar, hvari 
lade lig is om vintrcn, fom förlmkadc iånin- 
gen om våren. 
Fåren , fom genom fjerdings - trädet 
mifie halfva iitt fomm.ar- bete, voro då altid 
magre om fom.maren, och ftundom fä utf\'nit- 
ne, att jag nödgades,, emot ordningen, inlSta 
dem i betes - iiagarna , nar Råg-fl^örden långe 
drugde. 
6. 24. Defie fvSrigheter fam.mantagne tyc- 
kas bora. väcka mycken betänklighet vid det 
fiags fjerdings-träde, fom jag rorfukt, ånfi^ont 
uträkningen fallit til defs iormon både i tun- 
netal och varde: än mera vid det andra fjaget, 
nemligen med tu vår-fäden i rad efrer et höR- 
fäde, fä vicla afkaftningcn deraf berinncs rin- 
gare i vfirde, än efter vanligt trade. An min- 
dre fynes då vara att förmoda n^gon vinning 
af icmtiugs-trädet. 
Det 
