i78i. ^pr^ Maj. ^un. 97 
Hvad den fyrliga jordens natur vidkommer, 
fä år den i nåra flågtfkap med fyrlig jord, fom 
fäs utur Molybdaena, och bagge uti et tilitänd, 
hvilket nårmaft liknar den hvita Arfenikens. 
Det år bekant, at haif- metallen Arfenik icke 
snnat år, ån en egen fyra, fullmåttad med phlo- 
giRon, och defs hvita kalk et medel-tilftänd 
imellan fyran och metallen, hyfande allenall fä 
mycket brännbart, at fyran blifvit coagulerad, 
dock ånnu loflig i vatten och gifvande fporr 
af fyrlighet. Om man får iluta efter analogie, 
böra då alle andre metaller ega en dylik fam- 
manfåttning af åfven få mänga färfliiida grund- 
fyror, fom med vifs mångd phlogifton coagu- 
leras til torrt terreftriflu lynne, och genom full 
måttning bringas til complette metaller. 
De fkål, fom fort mig på den tankan, at 
ofvannåmnde fyrlige jord -arter åro metalUfka 
fyror, hvilka af phlogifton blifvit forfatte i få- 
dan form af metaliifka kalker, at fyran ånnu 
röjes, åro följande: 
1) Bagges utmärkte likhet med hvit arfenik, 
i form, reaäion för fyra, famt ringa löflighet 
i vatten. 
2) Gråvitas fpecificaj den år af hvit arfe- 
nik 3,750, af Moiybdoence -jorden 3,460, famt 
af fyrliga Tungftens -jorden vid pafs 3,600. 
3) Prcecipitation med alkali phlogillicatum. 
Man kånner hittils ingen annan materia, fom 
dermed fålles, ån metallifl^a. Hårtil kommer, 
at arfenik, vederbörligen löfi: i falt -fyra, gif- 
ver med blod -lut et i vatten uplöfligt neder- 
fiag, juft fom Tungflens fyr liga jord. 
För- 
