IIO 1781. Jpr, Maj, ffim, 
Hvad bitterheten beträffar, vil jag medgif- 
va, at nfigoii fkillnad kan vara imellan der 6f- 
verita och det undra vattnet nti flora verids- 
hafvee, hålft jag uti mina Annotationer finner 
cn dylik anmärkning; dock fann jag ej fkiihia- 
den få Hor , at jag vågar upgifva cien for fåker. 
Men livad fåltan angår, kan jag deruti ej in- 
ftåmma med H:r Sparrman, emedan ir.^ i den 
delen har fåkra motfkål at förete. För min 
egen del, har jag redan i niigra år varit ofvcr- 
tygad, at ingen fådan fkilinad uti hafs- vatt- 
nets fålta och egentliga tyngd eger rum inom 
50 famnars djup, at den kan anfes iör fåker, 
ån mindre, at den ll^ulle kunna mårkas pä Imxa- 
ken, ehuru fin den ock må vara; och hade jag 
redan för detta upgifvit mina ron i den faken, 
om jag icke haft fä mycken auctoritet eniot 
mig, at jag åfven tyckt mig behvMva genom 
ChemifK underfökning befiyrka min låts, hvil- 
ket jag icke haft tilfåile at verkliålla; emedan 
på fjön, hvaraft det egenteligen borde fl^e, fle- 
ra fvärigheter möta et få granhiga göromål, ån 
man kan foreftålla fig: och utan noghet, be- 
tyder fådant intet. Nu tycker jag mig dock 
ej längre böra upflKjuta at ui:i(lerkafia delTa ron 
Kongl. Academiens om.pröu ande. De torde 
åtminftone hindra en gammal vilifarelfe at för 
mycket rotfålla lig. Vetenllaperne åro ofta 
mera tjente med cn antagen irrings utmönflran- 
de, ån med en ny uptäckt; emedan den förra 
år redan verkfam i lin krets, då den fednares 
öde gemenligcn blitvcr, at åtmir^llone nSgon 
tid biitva onyttig för det allmåmia. 
At hafs- vattnet på djupet il^al vara faltare 
ån i dagen, hafva ProfelTorerne och Riddarne 
VVal- 
