i78i- -^p^' ^^J' c^^^* 167 
famt deraf tages; nåten forvaras emot rota, 
fom i tråfken hår föröder dubbelt emot i falt- 
fjoiij och^ det fom mårkeligt är, Pulex vågar 
ej på fä färgade nät, få framt låtten ej år af- 
nött, eller näten dammige. 
Efter midfommaren minfkas Grundmårglan och 
förfvinner få fmäningom, til defs man ifrån Ju- 
lio ej fer någon , förrån höft-ifen lackar den til 
land. Men den fom åftundar veta hvar hon 
då viftas, må lägga nåt ofårgade pä 18 ä 20 
famnars djup och ler-botten, fä vifar hon lit 
lynne. Vid Olsmäffo - tiden har jag fedt nåt 
fkadade, och fifkar, i fynnerhet Torfl?, upåtne 
af denna kräfta pä förenämnde djup. Dock rö- 
rer den ej leévande fifk pä nåt. 
Vi fä dock icke tvifla, at ju denna Kräfta 
uti Naturens vifa hushållning har fm fyfla och 
åfven nyttiga ändamål at upfylla. Om den ej 
gjorde annat gagn, ån blott renfade ftranderna 
ifrån as, den tid ifen hindrar andra djur frän 
en fådan förrättning, vore dock nyttan bety- 
delig, åä vi ej behöfve, at vid ifens bortgång 
frukta för rötaktiga updunftningar, fom vid en 
annalkande vår- värme fl^ulle komma rätt illa 
til pafs. Jag är tillika af den tankan, at fam- 
ma vifa Förfyn, fom upfyllt Lappmarkerna med 
mygg, Sträckfoglarna tiltjenft vid deras ungars 
upfödande, äfven befalt deffa kräftor at million- 
tals betäcka våra Itränder och grund, famma 
foglar til underhäll, under den tid de hår drö- 
ja , för at undfå, vidare befked , huruvida Norr-- 
bottens ifar afgätt eller icke. Det år märke- 
ligt, at fä fnart foglen bortreft, går Pulex på 
djupet. Jag tviflar ej, at ju delTe utgöra en för 
